-Hon sa att hon var prostituerad. -Ja.
Jag gör inte sånt.
Men min sida av saken...
Du skulle se dig själv.
Du ser lobotomerad ut.
Vad är det med dig?
-Det är på riktigt. -Skitsnack. De spelar bara.
Svara på det här, då.
Hur många gånger har du sett polisen
gripa mördare eller våldtäktsmän?
Hur många gånger har de haffat nån korrupt jävla vd?
Vad önskas?
-En öl. -Visst.
En flaska eller tappöl?
-Tappöl. -Okej.
Man får alltid se dem sätta dit missbrukare eller torskar,
alltså folk som har det jobbigt
och bara vill ha lite roligt. Tre dollar.
-Vad har du emot poliser? -Ingenting.
Herregud.
Men det finns en sak jag har nåt emot.
Jag har nåt emot dumhet.
Gammal hederlig dumhet. Det har jag nåt emot.
-Varsågod. -Behåll den.
Tack.
Ska du hem eller bort?
Jag är snarare på genomresa.
Jag lovar. Du skulle kunna få en fluga i munnen utan att märka nåt.
Du skulle bara svälja den, och det vore det enda proteinet du har ätit.
Ölen är god.
-Ölen är god. -Ja.
Från Pennsylvania.
Hur länge har du haft stället?
För länge.
Det är hemtrevligt.
Tycker du?
Var fan bor du?
I New Hampshire. I Portsmouth.
-Där finns flottans fängelse. -Ja, jag vet.
Du minns inte mig, va?
Vänta lite nu...
Det är inte möjligt.
-Jo, kanske. -Nej.
Jo.
Jisses. Doc?
Ingen kallat mig det på evigheter.
-Jävlar. Du klarade det. -Ja.
Kolla, O'Toole. Det är en gammal kompis från Vietnam.
Jag räddade hans liv en gång.
Nej, det gjorde han inte.
Tänkte väl inte det.
Du får ursäkta, Doc. Jag är urkass på namn.
Shepherd. Larry Shepherd.
Shep, just det. 19 år. Fältsjukvårdare i flottan.
-Ja, förr. -Alla har vi varit nåt förr.
Nu är vi bara nåt annat.
-Minns du mig? -Självklart.
Vet du att jag åkte dit?
Ja. Det var orättvist.
De knäckte dig ordentligt.
Hur länge var det? Var det typ...
...tre år?
Det blev två med gott uppförande.
Det var inte så illa.
Det var ganska illa. Men det var länge sen.
Ja.
Avskedad?
Ja, men efter ett tag slutade jag se det så,
och såg det som ett vettigt karriärsdrag.
Helt klart.
Hur hittade du mig, då?
Enkelt. På nätet.
Man hittar vem som helst på nätet numera.
Vad stört.
Jaha, Portsmouth.
Vad jobbar du med där?
Jag jobbar på lagret på Navy Exchange.
Driver du med mig?
Det är lugnt.
Går du ingenstans efter stängning?
Som vart då?
Inte vet jag. Hem?
Det finns kvar i morgon också.
Väckning! Sluta knoppa, upp och hoppa!
Du, det här är det sista av pizzan.
-Vill du ha? -Nej.
-När den här är borta, är pizzan slut. -Nej.
Säkert? Första, andra, borta.
Jag älskar kall pizza.
Vill du ha en öl?
Säkert? En återställare.
Det funkar alltid för mig.
Jävlar.
Jag är fortfarande lite full efter i går, om jag ska vara ärlig.
Jag börjar bli för gammal för sånt här.
Varför heter stället "Sals bar och grill"?
-Grillen är körd. -Vad tråkigt.
Folk gillar tydligen inte riktiga hamburgare längre.
-Hur så? Är du hungrig? -Nej, bara nyfiken.
Du, vet du vad?
Det finns mexikaner här nu, så vi kan köpa chorizo con huevos.
Eller menudo, om du har stake nog.
-Nej tack. -Vill du ha lite?
Det är nåt jag vill visa dig, om du orkar.
Visst. Jag orkar jämt.
Har du en bil?
Det är klart. Jag är ju affärsman, för fan.
Vill du åka nu?
-Visst. -Skit samma.
Det är fan underbart.
Helt obetalbart.
-Vadå? -Flottan.
De ger dig skit
och sen får du jobba på Navy Exchange.
Jag är chef för fem personer.
Vad inspirerande.
Vet du vad som är förvånande med dig?
Det kan vara vad som helst. Jag är fantastisk.
Du räckte över barnycklarna till killen som sov på biljardbordet
och så hoppade du i bilen för att köra mig åt tjottahejti.
Du vet inte ens vart vi ska.
Jag trodde inte att det var så långt.
BAPTISTKYRKA
-Sväng vänster. -Här framme?
-Då kommer vi till kyrkan. -Ja.
Nej. Vad...
-Vad gör vi här? -Nej. Det här blir toppen.
-Jag lovar. -Jag vet inte.
Har man sett en, så har man sett allihop.
Nej, det här blir bra.
Jisses. Vad har du dragit in mig i?
Som kristna, bröder och systrar,
har vi ett val.
Vi kan välja att underkasta oss...
...och följa Guds vilja.
-Precis, pastorn. -Frågan är
om ni vill göra det?
HELGAD ÅT HERREN
-Jävlar. -Inte: "Är ni redo?" utan: "Vill ni det?"
För om ni vill det...
Då kan ni lita på...
-Det är han. -Jag sa ju att det var bra.
-Herregud. -...att Gud hand om resten.
Ja, Herren.
Det gör han.
-Det är mäktigt... -Vad gör han?
-...att överlämna sig... -Ursäkta mig.
-...åt Guds vilja... -Kan du hoppa in?
...och känna hur den tar tag i en...
-Det är mäktigt! -Mäktigt!
-Ja! -När du tar tillfället i akt
och skådar djupt inom dig och ställer den frågan:
Vill jag...
...överlämna mig åt Guds vilja?
-Ja. -Vet ni vad det kallas
när Gud svarar?
När Gud svarar,
får man det som kallas en uppenbarelse.
Ni förstår...
När vi frågar oss själva om våra val...
Är våra val gudfruktiga?
Alltså, han där...
...var en jäkel på att supa, spela och ligga.
Ursäkta. Han var säkert fartdåre också. Hur hittade du stället?
-På nätet. -Så klart.
-...och alla tillfällen... -Den jäveln.
...då andra räknar med...
...din gudfruktiga personlighet...
Ja, sir.
...och litar på att du ska visa...
...gudaktig integritet.
-Ja. -Ja!
Amen!
Lägg av. Gör inte så.
Jag ser att vi har besök i dag.
Välkomna till vår gudstjänst, bröder.
Vill ni resa på er och presentera er?
Okej...
Jag heter Sal. Salvatore Nealon.
Pensionerad sergeant i marinkåren.
Men du!
Kom. Res på dig. Gissa vem det här är!
Det är Doc.
Doc. Även känd som Larry Shepherd.
Vi tjänstgjorde tillsammans med er pastor.
En sån välsignelse.
-Prisa Gud! -Välkomna.
Tack för att ni gör oss sällskap i dag.
Ja, jisses. Skinka från Södern.
Tack ska du ha.
Hör på, Ruth.
Jag hoppas att den här gamlingen uppskattar dig.
-Det gör han nog. -För om han nånsin slutar med det,
kan du packa din väska och flytta till mig.
-Har du ingen fru? -Nej.
Varken fru eller barn.
Men jag har en kvinnlig vän.
Men hon kan inte laga mat.
Hon har andra färdigheter...
...om ni förstår.
Du då, mr Shepherd? Är du ensamstående eller gift?
Jag gifte mig med en underbar kvinna, mrs Mueller.
Ljuspunkten i mitt liv, min Mary.
Med stort hjärta.
En söt tjej med ett fint leende.
Härligt.
Hon...
Hon var lite långsam efter nåt vid födseln.
Vad menar du? Är hon efterbliven?
Nej, hon kunde...
...göra samma saker som andra, men...
...med lite dröjsmål.
En underbar mamma och fru.
Vad jobbar hon med?
Nej, ursäkta. Hon...
Mary dog i bröstcancer i januari.
Jag beklagar.
Jag beklagar, Doc.
Du vet att jag inte menar det jag säger.
Vi får stå till svars för det vi säger.
Jaså? Tja...
-Sätt upp det på notan. -Det gör inget. Du visste ju inte.
Din nota är nog milslång vid det här laget.
Har du barn, Doc?
Ja, en son. Larry Jr.
Richard och jag har en dotter och en son.
-Och fyra barnbarn. -Prisa Gud.
Vänta. Sa du... Richard?
Älskling, kan vi erbjuda våra gäster kaffe och paj
innan de måste åka?
-Richard. -Javisst.
Jag har persikopaj till efterrätt.
Persikopaj! Nu börjar det likna nåt!
Okej.
Du gifte upp dig, Richard.
Vad bra att du kan hantera livets svårigheter, Doc.
Jag gör mitt bästa.
Du åtminstone verkar ha blivit en bra man.
Jag försöker.
Det gör jag också.
Jag med.
Jag...
Jag ångrar min roll i all den där...
...galenskapen i Vietnam.
Det är okej.
Vad fan har hänt med marodören Mueller?
Jag menar, vad fan?
Har han fått vittnesskydd?
Gömmer han sig under soffan eller nåt?
Herregud.
Jag växte upp, Sal.
Jag hittade meningen med livet.
Vad kul för dig.
Vad hände med dig?
Jag trodde att du skulle vara marinsoldat livet ut. Blev det så?
Ja.
Jag skrev på nytt kontrakt.
Jag väntade på att dominobrickorna skulle falla så som alla hade sagt.
Jag var beredd att döda kommunister i San Diego, men de kom aldrig.
Det är helt sanslöst.
Folk åker till Vietnam på semester nu.
De betalar för att bli fotograferade
där 52 000 amerikaner släppte sin sista skit.
-Det är åt helvete. -Okej.
Slutade du av princip?
Jag slutade med en platta i huvudet, sjukskriven på heltid.
Det var de goda nyheterna.
Jag undrar hur det gick till.
Det är en kul historia.
Det vete fan om jag kommer ihåg.
Jag tror att det inbegrep alkohol.
Det tror jag säkert.
Men det här vattnet är det godaste jag druckit.
Du förstår, Ruth, jag var ofta på gränsen till olydnad,
men jag kom undan med det
tack vare mitt fördelaktiga utseende och min pojkaktiga charm.
Vi får nog alla vara tacksamma för att vi fortfarande lever.
-Amen. -Prisa Gud.
Så tänker jag också.
Ska du inte ha det där?
Det ska inte gå till spillo.
Är allt bra, Doc?
Vad det än är som bekymrar dig...
...är det nog bäst att prata om det.
Min son...
Jag kom hit på grund av min son...
Jag letade reda på er...
-Det kanske jag inte borde ha gjort. -Din son?
Larry Jr.
-Han tog värvning för ett år sen. -Bra där.
Och för två dagar sen fick jag veta att han har blivit dödad.
Det hände i Bagdad.
Konvojen råkade ut för ett bakhåll.
De sa att han tömde sitt vapen och dog med bajonetten i handen.
Herregud.
Han kommer hem i kväll.
Han ska begravas i Arlington.
Som en hjälte.
Jag undrar om ni kan följa med mig.
Vi ber dig, vår himmelska Fader, att göra honom stark
och lätta på hans sorg i denna tunga stund.
Jag lovar, Doc. Du kommer att få träffa din fru och son igen
på en bättre plats.
-Men kom igen. -Allt det här kommer att kännas...
...som en tillfällig separation.
Lägg av.
Vad är det för bättre plats? Las Vegas? Miami Beach?
Doc vet vad jag talar om.
Visa honom, då. Han har en karta.
Han kanske kan slå upp det på nätet.
Man känner igen den först när man ser den.
Och vad dig beträffar, sergeant,
så lär du aldrig nånsin få se den.
-Då saknar jag den inte heller. -Jodå.
Du kommer att sakna den oerhört, i all evighet.
-Vet du hur lång evigheten är? -Ja.
Det kvittar. Låt mig fråga dig en sak.
Om det nu är så att miljarder människor svävar runt där uppe,
hur kommer det sig att inte en enda har lyckats kontakta oss?
En av dem gjorde det.
Visst, ja. Han där.
Detaljerna är lite skumma, om du frågar mig.
Det gör jag inte.
Doc, hör på.
Jag beklagar verkligen sorgen...
...men jag tänker inte fjäska för dig.
Det värsta man kan vara med om...
...har hänt dig,
och nu måste du hantera det.
-Herre, förbarma dig. -Vad är det?
Du var farlig som yngre, men nu är du bara dåraktig.
Vad fan menar... Jag...
"Farligheten" hänger här.
Jag vill be dig vakta din tunga i mitt hus.
Va? Jag har inte...
-Lyssna nu... -Hörni.
Jag vill inte ställa till med bråk.
Okej.
Doc...
...jag ska hjälpa dig att begrava grabben.
Jag kanske inte kan fixa in dig i himlen,
men jag kan ta dig till Arlington.
Mueller?
Jag skulle verkligen vilja hjälpa dig, men...
-Jag har... -Han måste stanna här och be för dig,
vilket är till stor hjälp.
-Richard. -Ja.
-Får jag tala lite med dig? -Självklart.
Mueller, snälla.
Som du ser tar jag mig inte fram så bra längre.
Vi skulle bara sitta i bilen.
Jag vet, men jag tror inte det.
Nej, det går inte.
Han följer med.
-Säkert. -Nej. Han sa att han inte ville det.
Det kvittar vad han sa.
Jag lovar att frugan skäller på honom.
Okej? Just i detta nu säger hon:
"Richard, du måste..."
...följa med den stackaren. Han behöver dig.
Det finns utbildad stödpersonal i Arlington.
Ja, men vem ska skydda honom från Sal?
Ja, jisses, det har du rätt i.
Det händer alltid skit när Sal är inblandad.
Vad i hela världen har hänt med ditt ordförråd?
Förlåt. Det bara slank ut.
Man säger inte nej till vänner som har det svårt.
Vänner?
Jag har inte träffat dem på årtionden.
Du kan inte säga nej till nån. Du är pastor.
De representerar en dyster period i mitt liv, Ruth.
En mycket dyster period.
Och du representerar Gud.
Han har förlorat sin son.
Mer behöver jag inte säga.
Radion har tyvärr pajat.
Har du en stereo eller nåt?
Vill du spela nåt? Inte?
Doc, du kan flytta stolen bakåt om du vill.
De styrs med separata kontroller. Framtill, under sätet.
Då får du lite benutrymme. Skönt, va?
Jaha, Richard...
Berätta om kragen.
Måste du ha den?
Spårar den dig så att Gud vet var du är?
Måste du alltid ha den eller kan du slappna av?
-Jag är avslappnad. -Jaså? Okej.
Det verkar inte så, men...
...säger du det, så.
Jag visste inte att du hette Richard trots alla våra år tillsammans.
Vi sa alltid Mueller.
Richard...
Kallades du Richie när du var liten?
Eller Rich? Dick?
Gillar du Dick?
Jag har aldrig känt nån svart som heter Richard.
Jag visste inte att ni döptes till sånt.
-Richard Pryor. -Visst, ja.
Richard Wright.
Richie Havens.
-Dick Gregory. -Okej, jag hade fel.
Little Richard.
Han om nån gillar kuk.
Onekligen.
Vad fan? Kolla. Han ligger i häcken på mig.
-Kolla på honom. -Byt fil.
Nej, det tänker jag inte. Det här är min fil.
-Försvinn med dig. -Kör undan nu.
Kom igen nu. Släpp fram honom.
Okej, din jävel. Vill du leka? Visst.
-Vad gör du, Sal? -Vill du leka?
Håll i er nu.
-Vill du orsaka en olycka? -Håll i er.
Nu ska den jäveln få.
-Arsel. -Vad är det med dig?
-Vill du leka? -Kör undan!
-Släpp förbi honom! -Ja, ja.
Försöker du ta livet av oss?
-Dra åt helvete med dig! -Jag menar dig, din blådåre!
Jävla as! Om jag blir skadad,
gräver jag fan ner dig
-vid sidan av vägen. -Okej.
-Fattar du? -Ja!
-Håll ögonen på vägen! -Mueller är tillbaka!
Jag har en fru och en församling som väntar på mig.
-Kör istället, för fan! -Jag gör ju det.
Jag trodde att du var förlorad för alltid.
ARLINGTONS KYRKOGÅRD
Vart ska vi, Doc?
Flygvapenbas i Dover.
-Det ligger ju i Delaware. -Precis. Dover i Delaware.
Vad gör vi här, då?
Jag vet inte.
Du sa Arlington.
Ja, det var det de sa till mig.
Men nu säger du Dover.
Tja, jag antar att...
...de måste flyga nånstans först, och då blev det Dover.
-Okej. Det är lugnt. -Förlåt.
Det är lugnt. Då kör vi till Dover.
Ska jag köra?
-Visst. -Okej.
FLYGVAPENBASEN I DOVER
Jag undrar om nåt är fel.
Nej. Han vaktar bara porten. Han vet inget.
Jag undrar om de ordnar med hedersvakt.
Nåt lär de göra. För att visa respekt.
Fast inte offentligt, för det är stopp på sånt just nu.
Inga bilder på kistor. Allmänheten ska inte påminnas.
Jävla skitsnack.
Kroppen är på väg. Planet ska komma kl. 08.00.
Kom tillbaka då.
Okej. Tack ska du ha.
På väg. Alla är alltid på väg. Även när de är döda.
Kom igen, Sal.
-Det gör inget. -Förlåt.
-Vad kostar det? -Det blir 35 dollar.
Doc. Vad är det för sedelbunt?
De gjorde en insamling på jobbet när de fick veta.
Jaha. Du har gott om vänner.
De tyckte synd om mig.
De ville göra nåt.
-Här är nyckeln. -Tack.
-Har ni sett det här? -Vadå?
-De har tagit honom. -Vem då?
Den jävla Saddam.
De hittade honom i en grotta.
Irakierna i Bagdad firade, några med vapen...
...och andra med jubel.
Tillfångatagningen är...
BIBELN
...ett avgörande ögonblick för Irak.
Gripandet av Saddam Hussein kan bli en början på en försoning...
Fan.
Jag kan inte blåsa rökringar längre.
Jag var duktig på det förut.
Det har hänt nåt med min tunga.
Äntligen är det löst.
Doc har slocknat.
Kolla på den jäveln.
Fan, alltså. Ena dagen leder han ett land,
och nästa dag gömmer han sig i en grotta.
Livrädd.
Han...
Han sa åt mig att inte oroa mig.
Kom här.
Han dog inte förgäves.
-Mr Shepherd. -Ja.
Jag är överste Wilits.
USA:s president har bett mig uttrycka sitt djupaste deltagande
för att din son har dödats i strid.
Tack.
Han dog som en hjälte när han tjänade sitt land.
Han var en inspirationskälla för de andra marinsoldaterna.
Får jag se honom?
Det vore oförståndigt.
Tro mig. Du vill inte se honom i det skicket.
-Är det emot reglerna? -Nej.
Men vicekorpralen träffades i bakhuvudet.
Jag kan försäkra dig om att han inte led.
Men utgångshålet i såna här fall ger förödande skador...
...i ansiktet.
Sköt de honom bakifrån?
Lyssna på översten, Doc.
Det bästa är att minnas honom som han var.
Jag skulle behöva se honom.
Men det är bara jag.
Saken är den...
...att du inte behöver göra som översten säger längre.
Den tiden är förbi.
Jag skulle vilja...
Jag vill se min son.
Sir, det du får se...
-...kan du aldrig glömma. -Jag förstår det.
Men jag... Jag måste det.
Som du vill.
Vicekorpral Washington, eskortera de här två männen till mässen.
Ja, sir.
Följ med mig, mr Shepherd.
Hörru.
Slappna av. Jag får ont i nacken av att se dig.
Jag har aldrig hört nån tala så till översten.
Överstar skrämmer mig inte. Det har de aldrig gjort.
Är du marinsoldat?
Jag tänkte väl det.
Jag har stått i matkön längre än du varit i marinkåren.
-Du också? -Ja.
Semper fi. Satsa eller dö. Hur tror du att jag fick käppen?
Du, vad fan har hänt med ditt öra?
En Bagdadböld.
-Va? -En Bagdadböld.
Alla har en.
Man blir biten av sandflugor där borta och så...
-Sen har man ett monsteröra. -Jisses.
De säger att det försvinner
-om ett år eller två. -Ja.
Det kan du lita på.
Det var ett jävligt fult öra.
Det här är ett stort misstag.
-Ett stort misstag. -Du...
Vänta.
Det går inte att göra nåt åt det nu.
Om du inte ska gå dit och vara tuffare än översten.
Jag är inte ute efter nåt.
-Jag följde bara med. -Ja.
-Visst. -Fan.
Var ni i Vietnam med Larrys pappa?
Ja.
Vet ni vad fan som hände?
Nej, vi...
...tryckte bara av skott och dödade gulingar.
Larry sa att hans pappa hamnade i arresten efter det.
Det är historia nu.
Vad vet du om det?
Det lät som om han satte nån i skiten.
Eller tvärtom.
Var det ni?
Vad exakt sa han?
Bara att nåt dåligt hände.
Jag var Larrys bästa vän,
så ingen annan visste nåt.
Var du med vid bakhållet?
-Bakhållet? -Ja.
Bakhållet och eldstriden som utbröt.
-Okej. -Okej?
"Okej"? Vad fan menar du?
Om de säger det, så var det så.
Du, kom igen. Du är hans vän. Du var väl med? Vad hände?
Han ser dig inte.
-Det är oss marinsoldater emellan. -Oss krigare emellan.
Det var åt helvete.
Jag, Shepherd och tre andra körde skolmaterial hela dagen.
Vi hade block, pennor och böcker.
Det var sista vändan.
Vi brukade alltid stanna till vid en liten butik
som vi kallade Abduls Haji Mart och köpte hajicola.
Det var min tur, men Shepherd gick istället.
Han gick in och vi satt och snackade skit när en turbanskalle dök upp.
Han skrek...
..."Allahu Akbar!"
Skit samma.
"Gud är stor."
Och så sköt han Shep i huvudet.
Herregud.
Vad hände sen då?
Då jävlar blev det fart.
Vi sköt dem allihop.
Turbanskallen, Abdul, hela jävla kvarteret.
Vi lyfte in Larry i vår Hummer och körde hem.
Grabben ska ju få en tapperhetsmedalj för det här.
Ja. Han ska få sin medalj.
-Ju fler medaljer, desto bättre, va? -Ja.
Ja.
-Okej... -Vi kan inte berätta det.
-Inte? -Nej. Låt honom få sin tapperhetsmedalj.
-Vad fan... -Låt honom få begravningen i Arlington.
Låt honom få sin hjälte.
Gud ska veta att han inte haft nåt annat
-än smärta i sitt liv på sistone... -Och då ska han få en lögn?
Fundera på det, Sal.
-Vad är viktigast? -Jag vet inte.
Men det är aldrig lögnen.
Sal...
Sal.
Jag är ledsen, sir. Det fanns en anledning till min rekommendation.
Sal, han har inget ansikte längre.
Du måste bita ihop nu.
-Du, ursäkta. -Sal.
Hur dog grabben?
Ursäkta?
Det är en enkel fråga. Vad hände?
Vicekorpralen utförde sin plikt och dog som en hjälte.
Ja, men...
De är ju alla hjältar, eller hur?
-Ja, sir. -Ja. Alla är hjältar.
Utan tvekan.
Hur gick det till
när den här killen blev skjuten i bakhuvudet som en jävla hund?
Han var en modig marinsoldat, en tillgång för marinkåren,
och han tjänade sitt land väl.
Ja, det gjorde han.
Som vi alla.
Alla vi som är här.
Och vi skulle göra om det.
Vad är det, Sal?
Jag vet inte. Det är därför jag frågar.
Borde vi inte ordna med begravningen?
-Var det inte därför vi kom? -Ett ögonblick.
Var du där när det hände?
Nej.
Var var du, då?
Jag vill inte vara respektlös, men det angår inte dig.
Jaha. Jag vill inte heller vara respektlös...
...men Doc borde få prata med nån som var med.
Du var inte det.
Okej.
Var du där?
Ja, sir. Jag var med.
Då så.
Vicekorpral Washington, berätta för dem vad som hände.
Jaha...
Var hålls vi?
Ungefär där vi var förut.
Doc vill ha sin sons ansikte tillbaka.
Det förstår jag.
Jag ringde min fru.
Jag tänker åka hem.
Jag tar bussen.
Drar du dig ur?
Vadå?
Vi kan ta reda på det.
Doc...
...vad...
Vad ska vi göra?
Jag kan inte begrava honom i Arlington nu.
-Han förtjänar den äran. -Här.
Så såg han ut.
Får jag se?
-Han var stilig. -Ja.
Tjejerna var galna i honom.
Min stiliga pojke.
Larry får följa med hem.
Sir, det är ett dåligt beslut
som du kommer att ångra sen.
Sir. Var snäll och stanna.
Marinkåren kan transportera kroppen åt dig helt utan kostnad, vart du vill.
Sir. Stanna.
Jag har inte laglig rätt att överlåta vicekorpralens kropp
åt nån annan än en begravningsentreprenör.
Eller en präst.
Eller hur?
Det stämmer.
Tja...
Det verkar som om...
...det...
...får bli jag.
Killar.
Nu ska vi se.
Så där.
Den går inte in.
Hur ska du nu få hem honom?
Vad ska du göra, Sal? Binda fast kistan på taket?
Det kan vi göra.
Men då måste nån hjälpa oss att lyfta upp den.
Han med örat kanske kan hjälpa oss.
-Var inte löjlig. -Varför inte?
Vad skulle passa bättre?
Du skulle vilja vara löjlig, men det är för sent för det.
Doc, du måste låta myndigheterna transportera kroppen.
De är bra på sånt.
Jag gillar inte myndigheterna just nu.
-Det behöver du inte heller. -Jag litar inte på dem längre.
Vi kan hyra en lastbil.
Det kan vi göra.
Ta bilen, så väntar vi här.
-Fixa en lastbil. -Okej.
-Betala med det här. -Ska bli.
Jag följer med dig, Sal. Du kan släppa av mig på busstationen.
Jag måste ta mig hem nu, Doc.
Jag förstår. Ursäkta att jag drog med dig ända hit.
Jag trodde att jag kunde vara till hjälp.
Vi skulle ju gå på en begravning.
Vi ska gå på en begravning.
Det tar bara lite längre tid att komma dit.
Det är okej.
Jag är glad att jag fick chansen...
...att träffa dig igen.
Det gläder mig också.
Gud välsigne dig.
Jag ska be för dig.
Och Gud välsigne dig också.
Låt mig fråga dig en sak...
...oss män emellan.
Undrar du nånsin...
...vad som skulle ha hänt om vi inte hade...
Doc skulle inte ha suttit i arresten i två år.
Och du och jag, vi...
...hade inte behövt se det vi såg.
Vadå, menar du?
Driver du med mig?
-Menar du att du inte minns? -Jag minns mycket.
Vad pratar du om?
En viss plutonkamrat som blev skjuten...
...som låg och vred sig på marken...
...utan nåt som kunde lindra hans plågor,
för att vi redan hade tagit morfinet.
Må han vila i frid.
Det fanns inget vi kunde göra då.
Och vi gjorde inget heller.
Ibland måste man göra mer än så.
-Jag har en skåpbil som skulle funka. -Okej.
Men du kanske skulle föredra en lastbil med bakgavellyft.
Det låter bra.
Vad ska du frakta?
En lastbil med bakgavellyft fixar det.
Vill du lämna bilen här eller på en annan station?
Vet du inte det?
-Jag lämnar den nog här. -När då?
-Varför tittar du på mig? -Hur lång tid tar det att...
Vet du inte hur länge du behöver den?
Nej, det gör jag inte. Ge mig en vecka.
En vecka, säger han.
Mueller, kom igen. Det ligger inte i dina händer.
Sätt dig och vila lite.
och låt berget komma till Muhammed.
Slappna av. Okej?
-Jag måste få se ditt körkort. -Ja.
Varsågod.
De här är gratis, va?
Norfolk i Virginia?
Ja. Nånstans måste man ju bo.
-Är du den enda föraren? -Nej, jag får hjälp.
Då måste jag se den andra personens körkort.
-Är det han där? -Din käpp och stav,
-de trösta mig. -Hans helighet?
Nej, han kan knappt gå.
Han klarar inte en långtradare med bakgavellyft.
Jag måste ändå se personens körkort.
...och jag skall få bo i herrens hus.
Varför vaggar du?
Det är en psalm.
En psalm?
Som i U-psalm-a bin Ladin.
-Då är du ensam förare? -Ja, jag blir den som rattar.
Hur vill du betala?
Okej.
Ta det du ska ha.
Sexton eller sextio,
när man hamnar bakom ratten på en sån här,
känner man sig grym.
Det är en hyrd lastbil med automatlåda.
Den är större än allt du har kört.
Docs son har dött. Glöm inte det.
Jag har inte glömt det.
Herregud.
-Men vi lever fortfarande. -Prisa Gud.
Tiden går fort.
När det dyker upp tillfällen som inte är så hemska,
-vill jag passa på och njuta. -Okej.
Du gillade att ha kul förut.
-Det gör jag fortfarande. -Ja.
Om det är rätt i Guds ögon.
Vadå, "Guds ögon"?
-Gud har inga ögon. -Jodå, det har han.
-Jaså? -Gud har både ögon och öron.
-Okej. -Han hör varenda förolämpning
du kommer med.
-Jisses. -Tro mig, sergeant.
-Det kommer en domedag. -Jaså, du.
-Gud är mitt vittne. -Okej.
Det kan jag lova dig.
Vad bra, för jag tror
att jag skulle ta tillfället i akt
och säga: "Hörru, var höll du hus
när de våldtog barn och begick folkmord och sånt?
Var höll du hus när de flög flygplan in i byggnader
och dödade tusentals människor som bara hade gått till jobbet?
Var höll du hus när Docs unge köpte cola till sina kompisar
och nån turbanskalle sköt ansiktet av honom? Var höll du hus?"
Jag tänker inte stå där och förklara mig,
utan han får förklara sig för mig.
-Okej. -Sen när det är över,
säger han: "Du, kom in.
Du är min typ.
Kom hit med dig."
Lycka till med det. Jag ska be för dig.
Ja, jag hoppas på samma sak.
Men om Gud är en spänd jävel
-så är det kört. -Ja.
Det är nog dags att smörja den där plattan du har i huvudet.
Låt bli plattan, okej?
Jag får in radio från New York.
-Jag längtar hem. -Ja.
Du, vänta lite. Vi kanske...
-Nej. -Tja...
Stäng av skiten.
-Känner du till sånt? -Usch.
-Okej. -Det har hänt
att jag har haft faser.
Men även jag tar illa vid mig av det här. Det går inte att dansa till.
Äntligen en sak
-som vi är överens om. -Se där.
Skäms du inte lite som afrikan-amerikan?
Nej. Varför skulle jag göra det?
En förnäm gentleman som du
skulle vara den första att medge att det här är så långt ifrån Motown.
-Eller hur? -Jag har inget att skämmas för.
Snubben är ju vit.
-"Vit." -Det stämmer.
-Visst. -Han är vit.
-Är den killen vit? -Jag svär vid Gud.
-Kommer det där ur en vit mun? -En vit avloppsmynning.
-Skitsnack. -Nej. Inte alls.
Jävlar.
Då borde jag skämmas lite.
Fast jag har aldrig identifierat mig med den vita rasen.
-Jaså? -Nej.
-Nu blir jag nyfiken. -Nej.
Vilken ras identifierar du dig med?
-Den gröna. -Den gröna?
Ja. Marinkåren.
-Okej. -Jag menar,
det är den enda kulturen som...
...har känts vettig.
Okej.
Låt mig fråga dig en sak.
Saknar du det?
Inte ens för ett ögonblick.
-Jag tror dig inte. -Det gör inget.
Du tror inte på Gud heller, men...
...du kan lita på han tror på dig.
-Några problem? -Nej, då.
Om inte sju timmar på en buss räknas som ett problem.
Jag vet inte.
Bussar är sköna nuförtiden.
Man kan luta tillbaka stolen och...
...det finns ett skithus längst bak.
Du kanske träffar på nån rasist och räddar hans själ.
Får man extra poäng för sånt?
Räknar man poäng?
Det märker vi.
Jag hoppas bara få sova lite. Jag sov inte mycket i natt.
Jag vet. Inte jag heller.
Du.
Det här håller en vaken. Vill du ha?
Nej, det skulle förstöra mina tänder.
Minns du att vi kunde sova i en grop i marken,
med kulor vinande ovanför? Herregud.
Du kan inte återvända.
Nej. Vem skulle vilja det?
Vi kan inte ändra på det vi gjorde då. Det bästa vi kan göra
är att lära oss nåt och göra det bättre nästa gång.
Jag vet det.
Men du tänker göra det ändå?
Du ska köra Doc och hans son till Portsmouth...
...och försöka ha roligt.
Du borde följa med.
Kom igen.
Okej. Jag måste åka tillbaka.
Jag kan inte fatta det.
Du av alla människor har blivit präst.
Helt jävla rätt.
Tror du att...
...vi kan springa på varann igen,
nån gång ibland?
Jag vet inte. Jag menar...
Hans vägar äro outgrundliga.
Så är det.
Då så, padre. Ta hand om dig.
Vi ses på söndagsmiddagen.
-Välsigne dig. -Tack.
Vadå? Nös jag?
Du gick på den.
Okej.
Vänta lite.
Ett, två, tre.
Du vet...
Jag undrar...
...vad din grabb hade velat.
Dricka öl med sina vänner.
Jaga tjejer.
Han var bara 21. Han funderade inte på döden.
Ja.
Du skulle kunna göra det här enklare för dig.
Jag vill inte att det ska vara enkelt.
Du har rätt.
Såna som vi tar skit tills katastrofen är ett faktum.
Och då är vi lugna.
Det värsta har hänt, precis som vi väntade oss.
De skickade ut honom i öknen.
Varför då?
Vem vet?
Inte var det för att skydda USA.
Det är som djungeln vi hamnade i.
Den hotade oss inte.
Och så får jag tillbaka honom så här...
...med ännu fler lögner.
En hjälte. En medalj. Arlington.
Jag tänker inte begrava en marinsoldat.
Jag tänker begrava min son.
Ja.
Ska du med bussen?
Ja, till Richmond. Du, då?
Richmond? Bor du där?
Nej, men i närheten. Hur så?
Är det du som är mullan?
-Va? -Mullan?
Jag...
...väntar på en buss till Richmond,
sköter mig själv och läser den heliga skrift.
Bibeln.
Kikar du på konkurrenterna?
Vilka är ni och vad vill ni mig?
Det beror på.
Vi är från Homeland Security.
Va?
Vilken bil, va?
POLIS
Stanna där.
Det betydde nåt förr.
Kårandan.
Samhörighet. Välförtjänt stolthet och lite jävla sunt förnuft.
Jag vet inte ens vad det betyder längre.
Vet du vad? De kan dra åt helvete.
-Åt helvete med dem! -Allihop.
Ja, åt helvete med dem allihop.
Jag lade mina bästa år på att försvara det här landet.
Du har dina bästa år framför dig.
-Skit ner dig. -Nej, det är sant.
Se på mig, Doc.
Min framtid ligger bakom mig.
Jag har en tilltufsad hjärna som hålls ihop med en stålplatta.
Vad ser folk när de ser på mig? En jävla terrorist.
En ursäkt hade suttit fint.
Ja. Visst var de ledsna.
Ledsna över att de inte satte dit oss.
Öppna inte.
Doc.
Vad fan, glömde du din tandborste?
Herregud.
Jag fick ringa min fru...
...från polisstationen.
Hörde du det?
-Från polisstationen! -Okej.
Vad hände?
När de hade identifierat mig som pastor Richard Mueller...
...förstod de att jag inte var en radikal muslim eller en mulla.
Marodören mulla!
Fan, det är kört, eller hur?
-Landet är kört. -Blev Ruth upprörd?
Mycket upprörd.
Hon ville att jag skulle åka hem på en gång, men jag sa nej.
Det finns tillfällen då även gamla män
-måste utgöra hot. -Helt jävla rätt.
-Det är som kommunistskräcken... -Jag trodde att jag pratade.
-Ja, det gjorde du. -Jag sa att jag inte kommer hem!
Inte förrän vi är klara här.
-Var är din son? -De tog honom igen.
Vi tar tillbaka honom imorgon.
Sen kör vi hem honom.
Givakt!
God morgon, mina herrar.
Överste vad det nu var du hette...
-Var är Larry? -Wilits.
Överste Wilits.
Jag har blivit informerad om gårdagens missöde.
Det är löjeväckande.
Biluthyraren blev nervös och larmade.
Men det är som det är.
Nu när du har haft tid att tänka efter, hoppas jag
att du förstår att Arlington är en viloplats
man inte ska tacka nej till av ilska.
Hjältar ligger där, sir.
Detaljerna kring vicekorpralens död är som de är, men en sak är klar:
hans död var heroisk.
Han befann sig i ett fientligt land och gjorde det rätta.
Han förtjänar att få vila i Arlingtons heliga jord.
Det skulle han vilja, så jag hoppas att du väljer det åt honom.
Tack. Jag ska ta med min son hem och begrava honom i New Hampshire.
Och inte i uniform, utan i examenskostymen.
Som du vill.
Myndigheterna flyger kistan gratis
till Portsmouth och därifrån till valfri begravningsbyrå.
Nej. Vi tar med oss honom idag.
Jag vill inte vara respektlös, men du lägger krokben för dig själv.
Du, översten.
Har du sett oss?
Vi har redan snubblat,
så varför ska vi bry oss om vad du tycker?
Utan att vara respektlös.
Vi tar tåget.
Okej. Då ordnar jag det.
Vicekorpral Washington följer med er.
-Det är Wilits. -Va?
Jag vill att du ordnar en sak åt mig.
-Hörru. Wilits. -Vänta lite.
Vi behöver ingen barnvakt.
Det menade jag inte heller.
Washington har eskorttjänst.
Om ni inte behöver honom, får han återvända till Bagdad.
Hörni.
Lite hjälp vore inte fel.
-Får han traktamente? -Självklart.
Då så, Washington.
Men han lyder under oss.
Han lyder under mig.
Men han ska tillgodose alla rimliga önskemål,
då jag beordrat honom att göra det. Är det förstått?
Absolut.
Överste.
Jäklar...
Du är som en jävla naturkraft.
Jag hade gärna sprungit på dig i fält när jag var yngre.
Tror du det?
Ja.
För nån av oss hade blivit mulad.
Och den andra hade hamnat i arresten.
Halt.
Ner.
HUVUD
Lystring. Uppställning.
Jag skiter i vad de säger.
-Förstår du? -Ja.
Vicekorpralen är en av oss. Han är marinsoldat tills han ligger i jorden,
och förblir marinsoldat under jorden
och i ytterligare 100 år. Är det förstått?
-Ja, sir. -Jag tänker inte låta
tre avdankade veteraner pissa på min kår.
-Förstått? -Ja, sir!
Du är marinsoldat, och ditt uppdrag är att följa din broder hem.
Du har befälet, och när du har befälet, tar du befälet!
-Förstått? -Ja, sir!
En tjänsteman följer med hela vägen.
Du ska skydda den döda marinsoldatens värdighet
och se till att han begravs i sin uniform,
istället för nån kuksugande civil jävla examenskostym!
-Förstått? -Ja, sir!
Och låt inte det aset Sal lura dig. Han är gammal, men farlig.
-Det får inte hända. Döda honom hellre. -Sir?
-Det var ingen order. -Ja, sir!
Och även om den lytta predikanten påminner dig om din pappa,
-så kan du inte lita på honom. -Jag kände inte min pappa, sir.
-Vicekorpral, har du personliga problem? -Nej, sir.
-Sätt fart då! -Ja, sir!
Höger om!
Framåt, marsch!
Washington sa att du har tjänstgjort.
-Ja, i armén. -Jaså? Har du varit med om skit?
Ja, jag var där första vändan. Gulfkriget.
Okej.
-Du kom hem. -Ja. Och jag pissar inte blod.
-Mina barn är friska. -Vad bra.
-John Redman. -Larry Shepherd.
Du kan vara lugn. Jag ska ta hand om din son.
Tack.
Är du redo?
Okej.
Slappna av, Washington.
Jag har en fråga åt dig.
När blev du så gammal?
Under de senaste 30 åren, precis som du.
-Jag? Nej. Det förnekar jag bestämt. -Förneka det hur mycket du vill.
Det får inte klockan att stanna eller tiden att vridas tillbaka.
Vad tycker ni om den där Washington?
-Vad är det med honom? -Jag vet inte.
Han säger inte så mycket.
Han och hans Bagdadböld. Fan, vilken grej.
-Vad är det du vill veta? -Ingenting.
Du verkar tänka mycket på honom.
Jag tänker inte mycket på nånting. Jag undrar bara.
Gå och prata med honom, då, om han verkar så mystisk.
Allt är mystiskt för mig.
Förutom du.
Lägg av.
Jag ska gå och prata med honom.
Det blir han säkert glad för.
Säg åt honom att komma och sätta sig här.
Okej. Jag ska vidarebefordra din inbjudan.
Så där.
Det är kallt här.
-Det var så lite så. -Vadå?
"Vadå"?
Sitter du på ett tåg i Bagdad? Nej.
Jag gör väl inte det.
Ja, eskorttjänst.
Det är kul ibland.
-Ibland suger det. -Jag har inget emot det.
Han var min bästa vän.
Vadå, hängde du inte med bröder?
-Vad fan är det där? -Inte vet jag. Jag såg det på MTV.
-Det är ingen regel. -Nej, det menar jag inte heller.
Jag gillade honom.
Han hjälpte mig och jag honom.
Han var ärlig och sa vad han tyckte. Enkel, på ett bra sätt.
-Han hade aldrig attitydproblem. -Det låter som hans far.
Även det om ärlighet?
-Doc? Han är inte oärlig. -Tiden i arresten, då?
Det kunde ha hänt oss alla.
Han blev blåst.
Doc var mycket yngre än vi. Bara barnet.
Och han tillhörde flottan.
Han ville bli vän med oss och...
...vi utnyttjade honom.
Vi gjorde honom en tjänst
och han gjorde oss en tjänst, och då...
...gick allt åt skogen och nån fick ta på sig skulden.
Det blev Doc.
Du, kom och sätt dig hos oss ett tag.
Redman kan vakta din kompis. Eller hur?
-Inga problem. -Tack, men det behövs inte.
Kom igen. Du måste härifrån. Det är kallare än i en eskimåfitta.
Det gör mig inget. Allvarligt.
Du...
Jag vill att du kommer och pratar med Larrys pappa.
Säg nåt snällt.
Jag vet inte vad.
Du kommer på nåt.
Kom nu.
Oj, titta på dem.
-Vilka då? -Jisses.
Vad mycket skit de har köpt.
De har ingen aning.
Det är bara vanliga människor som har julhandlat.
Jävla snåljåpar, är vad det är.
-Jag skulle gärna vara en av dem. -Ja.
Hellre det än att bli beskjuten.
Jag bekämpar dem hellre där borta än på hemmaplan.
-Låter det bekant? -Ja.
Vi bekämpade kommunisterna i Vietnam
för att slippa göra det på stränderna i Malibu.
Det funkade visst.
Det gjorde visst det.
Ja, för...
...marinsoldater måste vara beredda att dö på order, så...
Semper fi. Satsa eller dö.
Det har alltid varit uppgiften, eller hur?
-Vilket skitsnack. -Man måste så klart ha en anledning till
att vilja ge sig in i det från början.
Vad är det de påstår den här gången?
Att vi svävar i omedelbar fara.
Att de bygger upp ett förråd av massförstörelsevapen.
Kanske kärnvapen.
Det är bara lögner. Samma gamla skit. Uppdraget ska slutföras.
Om vi drar oss ur nu, har alla våra hjältar dött förgäves.
Ni vet. Bla, bla.
Man skulle vilja ha förtroende för sina ledare och för sitt land.
Jag älskar det här landet. Visst är det ett bra land?
Ja, det är det, men...
...om staten ljuger för en,
förändrar det allt, eller hur?
Ja.
Hur är det att bo där borta?
-Det är okej. -Jaså?
Men de hatar oss verkligen.
Låter det bekant?
Allvarligt. Vi måste vara den enda ockupationsmakten i historien
som förväntar sig att bli omtyckt.
Man vet aldrig vad man ska förvänta sig när man går ut. Men...
...jag är från Oakland, så jag är van vid att folk dör.
-Jisses. -Allvarligt?
I high school blev en av mina vänner skjuten av en förlupen kula.
Min pappa blev rånad på gatan och skjuten.
Jag visste inte ens vem han var innan han dog.
-Herregud. -Herre, förbarma dig.
Jag säger bara det.
Tog du värvning för att komma bort från Oakland?
Nej. Jag hade inget annat för mig, så...
...jag ville stärka min karaktär.
Så var det för Larry också.
-Vi ville utmana oss. -Vi kände samma sak.
Alla generationer har sina krig.
Män skapar krigen och krigen skapar männen.
Det tar aldrig slut.
En dag kanske vi försöker med nåt annat.
Larry lekte med leksakssoldater när han var liten.
Han grävde skyttegravar åt dem och så fick de genomgå grundutbildningen.
Mr Shepherd, Larry var där han ville vara.
Han hatade det. Det gör vi alla.
Men när man hamnar där, handlar det inte längre om vad man vill
eller ens om kriget.
Man finns där för sina bröder.
Inget annat spelar nån roll.
Det måste ha varit genant för honom...
...att jag satt i arresten under krigets slut.
Nej, sir.
Så var det inte alls.
Det som särskilde Larry från oss andra...
...var hans lyckliga barndom.
-Sa han det? -Ja.
Han hade föräldrar som älskade honom
och varann.
Och ett fint hus att bo i
och god mat att äta. Han pratade ofta om skolan och football och...
...goda vänner.
Och han älskade dig.
Mr Shepherd, det var min tur att köpa cola.
Kulan var ämnad för mig, inte Larry.
Nej, nej,
En grå bil körde fram till huset.
En löjtnant från marinkåren och en fältpräst från flottan...
Det blänkte om deras bälten.
Min blick fastnade på dem.
"Presidenten har bett mig uttrycka sitt djupaste deltagande."
Dödad i strid.
I strid.
Inget om att han hade blivit skjuten i huvudet när han köpte cola åt sina vänner.
Inget om...
...att han hade dödats...
...medan han körde ut material till Bagdads skolor.
Här ska vi se.
Törstig?
Den slank ner fort.
Jag dricker för två nu när du har blivit gammal och tråkig.
Eller så är du alkoholist.
-Tror du? -Jag är det.
Allvarligt?
Men jag medgav det.
Jag tog tag i det.
Det var det första steget.
Varför tar du inte tag i hans öl?
Kom igen. Låt bli.
Jag är nöjd ändå.
Med mitt kaffe.
Vi missbrukar åtminstone inte droger.
Tack och lov. Inte nu längre.
"Inte nu längre."
Det har vi aldrig gjort.
Vi tog skiten, Sal.
Ja, för att vi behövde den.
Nej. Då hade vi fått den utfärdad av marinkåren.
På sätt och vis fick vi det.
Det var till smärtlindring. Som alla droger.
Varför är det då fel att använda den?
Morfin är beroendeframkallande.
Smärta också.
Det var inte vi som hade ont.
Fan, heller.
Det var en annan sorts smärta.
Smärta som smärta.
Jag måste ringa Ruth från nästa station.
Vet du vad du behöver?
En sån där mobiltelefon.
Då skulle du kunna ringa Ruth från tåget.
-Va? -Ja.
Varenda tioåring har en.
Det finns nästan inga telefonautomater längre.
Vi hamnade på Disneyland
för att återuppliva Doc, som höll på att drunkna, metaforiskt sett.
Jag har din metafor här. Håll dig till berättelsen.
-Kom igen. -Vänta. Jag hänger inte med.
Finns det ett Disneyland i Vietnam?
Ja, yngling. Det är det de kallar
horhusen och barerna som öppnas runt basen.
Och kompanikommendören låg bakom allt.
För det var han som sa: "Ni måste ta ledigt några dagar
och ta Doc till Disneyland innan han bryter ihop fullständigt."
-Jag hade problem. -Ja, som fan.
Och det främsta problemet var att det var dags för honom
att spräcka mödisen.
Så, ja... Washington, hur gammal var du första gången?
-Tretton. -Herregud.
-Oj! -Vadå?
-Ja, 13! -Jisses.
Jag har inget mer att tillägga.
-Gud, förbarma dig. -Doc var 18.
-Jag var 19. -Till och med 19.
Det är ännu värre!
-Nej. -Det var dags.
Nej. Den rätta tidpunkten var när jag träffade Mary
-och vi blev seriösa med varann. -Va? Lägg av.
Jag vill bara säga att jag tycker att 13 är alldeles för ungt.
-Så att ni vet. -Okej.
Vi var i alla fall på Disneyland och såg oss omkring. Där fanns Tomorrowland
och Fantasyland. Och sen hittade vi
det finaste horhuset jag nånsin har sett. Och jag har sett många.
-Jag vet inte. -Vadå?
Jag... Att betala för sex... Horor och hallickar, det...
Det är ganska äckligt.
-Så illa var det inte. -Så ska det låta!
Ja!
Det var okej. Det var trevligt.
Om sanningen ska fram, hade vår Herre och Frälsare, Jesus Kristus,
-ännu inte intagit mitt hjärta. -Bevare mig väl.
Jag gav vika för dåliga impulser.
"Gav vika." Hörde ni det?
-Han "gav vika". -Ja.
Ni ska få höra vad han gjorde med sina impulser.
-Han drack dem. -Ja.
-Han rökte dem. -Ja.
-Och han satte på dem. -Ja, jag erkänner.
Han satte på dem. Vet ni vad han kallades?
Marodören Mueller.
Han var känd för sin femminutersspecial för fem dollar.
-Han var som en kanin. -Ja.
"Jag vill inte spendera mer pengar här."
Det är mitt onda ben! Fan.
Din jävel.
Kom igen.
Jag var också känd för att ge såna som jävlas spö.
Hör på. Det var bara...
Det låter roligt nu.
Det var roligt.
Vi försummade våra plikter fullständigt.
Helt klart. Kom ihåg det.
Men det var mer som att hälsa på en vän.
Och så...
...hade man sex med vännen.
-Och sen då? -Och sen...
...gav man dem pengar.
Vännen fick betalt.
-Precis. -Men jag erkänner:
Vi tröttnade på att lyssna på honom
tjata om sin vackra asiatiska hora.
-Jäklar. -Han var så stolt.
Han sa att han stånd var så enormt att det kändes som att hela kroppen var gipsad.
Som om inget kan röra sig.
Han kunde varken blinka eller röra fingrarna.
Det är inte sant.
Fan, vad jag saknar den tiden...
...när man hade...
...stånd man kunde hänga handdukar på.
Herregud.
Min pitt brukade resa sig och se på när jag rakade mig.
Så här. "Hur är läget? Är allt bra?
Hur har morgonen varit?"
Nu ser den på när jag drar på mig strumporna. Typ: "Okej."
-Det är över när det är över. -Ja.
-Fort går det också. -Uppmuntra honom inte.
Jäklar.
-Fortsätt använda den. -Okej.
-Du kan inte... -Jag ser framför mig...
...hur hans penis...
...plockar upp strumporna åt honom.
Hur skulle det se ut?
Jag är hemma.
New York, för fan.
Vi borde inte gå så långt.
Nej, jag vill bara hitta en Blarney Stone-pub.
Jag tror att den ligger hitåt. Just det.
Känn. Ta ett djupt andetag.
Gjorde ni det? Vad kände ni? Det är en distinkt doft. Vad är det?
Urin. Underbart. Det är stadens officiella doft.
Okej.
Blarney Stone
Bartendern, jag tar en till
och sen en till efter det.
Så här ser det ut när man har problem.
-Precis så. -Nej, nej.
Jag har inga problem. Det är under kontroll.
Födas med smärta, leva i skräck och dö ensam.
Kan du bli mer irländsk än så?
Vore det möjligt?
Nej, det tror jag inte. Men jag erkänner
att min mamma var halvitalienare.
Jag förlorade en. Han förlorade två.
Tja...
Han tyckte väl att det var värt det.
Det tycker inte jag.
Jag undrar om det vore värt det...
...med hans döttrar. Han har tvillingar, va?
-Vem? Hejaklacksledaren? -Va?
-Tja... -Han var hejaklacksledare i college,
innan han blev president.
Skulle det vara värt deras liv?
Eller ens ett av dem?
Doc...
Hör på.
Det finns inga svar.
Okej? Svaren du söker
-finns i böner. -Okej. Tack.
-Är ni redo för ett äventyr? -Ja.
-Då drar vi. -Vart ska vi?
Det är hemligt. Det märker du sen,
-som med himlen. -Det låter illavarslande.
Precis som med himlen.
ÖPPET
Hur många minuter får jag?
-Med det här abonnemanget... -Ja.
Femhundra.
-Per månad? -Ja.
-Räcker det? -Om det räcker?
-Ja. -Hur kan man prata
i mer än 500 minuter per månad i en jävla telefon?
-Det är sant. -Ursäkta ordvalet.
-Jag menar... -Vi kommer att missa tåget.
-Jag lovar... -Nej, då.
-Ta det lugnt. -Och...
...du kan ringa andra med samma avtal, utan att det påverkar antalet minuter.
-Fan, vad grymt. -Ja.
Vad spelar det för roll? Du känner ju ingen som har det.
Jo, jag känner er. Kom igen, nu köper vi mobiler.
Jag vill inte ha nån. Jag behöver ingen. Tack ändå.
Jag skulle gärna ha en.
-Herregud. -Jag har tänkt på det ofta.
-Bartendern, en omgång mobiler. -Okej.
Till mina vänner.
Vadå, kan han och jag prata med varann när som helst,
fast han bor i Norfolk och jag i New Hampshire,
utan att det kostar oss nåt?
-Så är det. -Oj.
-Tro inte på det. -Kom igen nu.
-Vad? -Mueller. Kom igen.
-Kom igen. -Med gruppsamtalsgrejen
kan vi prata med varann alla tre samtidigt.
Ja, men pratar inte vi med varann
-redan som det är? -Jo, men på telefon.
Tänk om jag inte gillar den.
Vi får en bindningstid på... Vadå, ett år eller två?
-Bara två år. -Två år.
Tänk om du ramlar.
-Har du tänkt på det? -Ja.
Det är fullt möjligt med ditt ben.
Tänk du ramlar ner i ett dike och inte tar dig upp
och ingen ser dig.
Då är det ajöss. Men...
...när du tar fram din mobil, om du kan se siffrorna...
Dina glasögon har... "Jag ser inget. Hjälp mig.
-Jag har ramlat och kan inte ta mig upp." -Vet ni,
larmsamtal är också gratis.
-Men det är ju... Kom igen! -Ja, ja.
-Ja! -Om jag säger ja, håller du käften då,
-så att vi hinner med tåget? -Jag lovar.
Härligt!
Kom igen!
-Hej. -Hej. Det här Gud.
-Är det pastorn? -Vem är det?
-Gud. -Va?
Du får inte komma till himlen trots allt.
-Vad i... -Du har bedrivit otukt...
-Vem är det? -...med horor...
-Det är Gud. Helt säkert. -Vad...
-Lägg av, Sal. -Va? Det är inte Sal, utan Gud.
-Sluta. -Det är Gud.
Du slösar bort mina minuter.
Vänta. Ring John Redman på tåget.
Ja.
Okej. Det här blir mitt andra officiella samtal.
Förresten så är det gratis att ringa Gud.
Han sa det.
Hej, John Redman. Gissa vem det är.
Ja. Hur kunde du veta det?
Okej. Jag ringer dig
från min splitternya trådlösa mobiltelefon.
-Som du knappt kan använda. -Tyst.
Jag ville ge dig mitt nummer.
Hur kan du redan ha det?
-Det dyker upp på hans mobil. -Det sa han också.
Numret dyker upp på skärmen! Helt otroligt!
Okej, hör på.
Vi är på...
Okej.
Ja. Okej.
Vad är det?
De är på väg till Boston, så...
-Har tåget åkt utan oss? -Ja.
Strålande.
-Strålande. -Vadå?
-Jag varnade dig. Eller hur? -Vad spelar det för roll?
Vi kan ta nästa tåg.
Det går miljontals tåg mot Boston.
Du oroar dig för mycket. Det är därför du är gråhårig.
Du oroar dig för mycket.
Det är dags att gå ombord på Amtrak Acela Express, tåg 2171,
mot Washington. Tåget gör uppehåll i Newark,
Philadelphia, Wilmington, Baltimore...
Det är klart. Vi tar expresståget till Boston.
-När då? -Kl. 07.00.
-Jisses. -Det här är staden som aldrig sover.
Varför ska vi göra det? Kom igen.
Nu har vi lite roligt.
Och så ett hoppskott.
Oj, vad snyggt.
Men straffkasten brukar avgöra.
Vad fan... Vad tråkigt.
-Det är sant. -Men det är så tråkigt.
Det stoppar spelet.
Det är för mycket sånt.
Man ska inte gå in
och knuffas med folk hela tiden.
Fouler... Nej, allvarligt. Fouler...
...borde vara...
...nåt att skämmas för.
Eller hur?
Men det finns ingen skam i nåt längre.
Ska du säga.
Har du nånsin skämts för nåt du har gjort?
Nånsin?
En gång.
Vad är det för min?
Det vet du.
Minns du att Boston...
-Att han var härifrån? -Ja, det gör jag.
Jag har kollat upp...
...om jag kan hitta... Han kanske har några...
...släktingar där.
Varför det?
-För att... -För att han är full.
Vad har det med nåt att göra?
Är du alltid sån här när du dricker?
Typ.
-Då borde du inte dricka. -Jag har det istället för Gud.
Jag förstår.
-Jag har Gud. -Ja.
Doc har avtjänat sitt straff.
Och du super.
-Ja. -Ja.
Han kanske var den lyckligt lottade.
-Han skulle ha dött ändå. -Nej.
Han behövde inte lida.
Inte på det viset.
-Men det gjorde han. -Nej.
Jimmy Hightower.
Vi kan inte ens säga hans namn.
Vi har alla skuldkänslor för att han led när han dog...
...men har ni tänkt på att ingen kanske hade blivit skjuten...
...och att alla kanske skulle vara i livet...
...om vi hade gjort vårt jobb istället för att strula runt?
Det är dags att gå ombord på Amtrak Acela Express mot Boston.
Tåget gör inga uppehåll.
-Passagerare ombeds gå till spår 23. -Sal.
Sal.
Vi måste gå.
Vi måste gå till tåget.
Mueller. Det är dags att gå.
Får jag ställa en personlig fråga?
-Nej. -Tack.
Varför gifte du dig med en svart kvinna?
Va?
Kom igen. Du har ju haft vita kvinnor förut.
Jag vet bättre. Och det var på 70-talet.
Om jag minns rätt, var det då...
...ni vita snubbar medgav att ni tände på svarta kvinnor.
Jag är galen i dem.
De gillar mig också.
Några av dem.
-Ett tag. -För det första...
...så har inte du med det att göra.
Det är därför jag frågar så artigt.
Okej, jag ska berätta.
Gud sa åt mig att göra det.
-Att gifta dig med en svart kvinna? -Nej.
Att gifta mig med Ruth.
Varför pratar inte Gud med mig?
-För att du inte lyssnar. -Det är inget fel på min hörsel.
Nej, men du lyssnar inte.
Jaha, så du lyssnar och då pratar han med dig.
Det sa jag inte.
Jag sa att Gud sa åt mig att gifta mig med Ruth...
...och bli en bra man...
...och predika hans ord.
Då pratar han alltså med dig.
Han rörde vid mitt hjärta.
-Det kanske var Ruth. -Ja.
Gud gjorde det genom Ruth.
Jag var en utslagen alkoholist med ett sönderskjutet ben och en dag...
...fann jag Jesus.
Var hittade du honom? I ett gatuhörn?
Nej, i mitt hjärta.
Det är bara där man kan finna honom.
Jag sökte djupt inuti mitt hjärta, som om det var en läskig grotta
eller en outforskad plats. Det var det också.
Jag var ensam och rädd, och återvände utan fruktan...
...med Jesus vid min sida, och då...
...den följande söndagen...
...gick jag till kyrkan.
-Och så var Ruth där? -Ja.
Och allt föll på plats.
Vilken fin historia.
Förlåt som fan att jag frågade.
Om Gud nu finns...
...är det för mycket begärt att han ger mig en klapp på axeln nån gång?
Eller ta mig i hand?
Och när han ändå håller på,
om han kan ge mig en trevlig svart tjej med en fin rumpa, så är det ännu bättre.
Hörru. Jag har en fråga till.
När Ruth var liten...
Kallades hon Baby Ruth då?
Fattar ni?
-Vet ni vad jag kallar julen? -Vad?
Doc Holliday.
Den var bra, Doc.
Okej. Ja, den är det.
-Vad håller han på med? -Nåt mygel.
-Herr Mobiltelefon! -Okej. Hörni,
-vi måste uträtta ett ärende. -Hinner vi det?
Vi har gott om tid. Det var Redman.
Han och Washington är redan i New Hampshire, så vi möts upp där.
Jag fattar inte hur jag har klarat mig utan den här.
Framåt, marsch!
Vänster.
Hon har levt med det i alla dessa år. Vad gör det för nytta?
Vi borde ha kommit för länge sen.
Hon måste få veta sanningen och vi måste kunna stå för den.
Hur hittade du henne?
Jag bad O'Toole ringa hans barnbarn,
och hon hittade henne på nätet.
-Vad ska vi säga? -Sanningen.
-Det är lite längre fram. -Och...
-Några hur längre bort. -...två...
Där är det.
-Ja. -Med den röda...
-Där är det. -Ja.
Okej.
Hon kanske inte är hemma.
Vi har ju åkt ända hit...
-Ms Hightower? -Ja?
Jag är pastor Richard Mueller. Jag tjänstgjorde med din son i Vietnam.
Jaha. Ett ögonblick.
-Välkomna. -Tack.
-Kom in. -Hej. Jag heter Sal.
-Välkommen. -Hej. Larry Shepherd.
-Vad roligt att ni kunde komma. -Tack.
Jag ska visa er några bilder.
Den här...
...var den sista vi fick från Jimmy.
Se på honom.
-Ja. -Minns ni hans leende?
-Ja. -Han var stilig,
-eller hur? -Ja.
Herre, förbarma dig.
Och det här är hans lilla flicka.
-Hon är vuxen nu. -Jisses.
Jisses.
Hur gammal var hon när han dog?
Fyra månader.
Hennes mamma gifte om sig sen och de flyttade till San Diego.
Och det här...
...är mina barnbarnsbarn.
Ser man på.
Han skulle vara morfar nu.
Jag har aldrig träffat dem, men de ringer.
Då och då.
Jaha, så...
-...ni tjänstgjorde med min Jimmy. -Ja.
Tredje marindivisionen. Vi var en väldigt tajt enhet.
Ma'am...
Så här är det.
Du förstår...
Vi hade redan stridit...
...i över ett år.
De flesta av oss...
...var fortfarande i liv.
Men förlängningen...
...de där fyra månaderna de lade till, de var...
De var hemska.
Och...
...några av oss...
...kunde inte hantera det och...
Jag tror inte ens att...
Vad var syftet?
Vad var syftet med allt?
Tja...
De sa att de visste och vi trodde på dem.
Men nu...
Ms Hightower...
...vi kom hit för att berätta vad det var som hände.
Var ni...
Var det er han räddade?
Jag menar, var det er...
...Jimmy räddade livet på? De sa att han räddade
tre eller fyra av sina vänner innan han dog.
Var det ni?
Var det det?
Ja, det var vi.
Jimmy var...
...en härlig kille.
Ja. Honom glömmer jag aldrig.
Det var därför vi kom.
Vi var skyldiga honom det.
Ja.
Vi ville visa vår respekt.
Och berätta för dig...
...att han alltid finns med oss.
Gud välsigne er.
Jag kan inte tacka er nog.
Ms Hightower, det var trevligt att träffas.
Detsamma, vännen.
-Tack. -Ta hand om er.
Hej då.
Gud välsigne dig.
Det ser ut som om de har tillverkat saker här.
Ja, förr i tiden.
Ja, precis. Förr i tiden.
Gud, vad jag måste pissa.
Hörru, Mueller.
-Ja? -Nu ser jag Gud.
Om du kunde uppföra dig lite bättre, skulle du vara en hund.
Ska du bo kvar här ensam?
Jag har inte hunnit tänka på det.
Portsmouth. Jäklar.
Med arresten i närheten.
Du kanske borde flytta.
Börja om.
Men Larry är ju här. Och Mary.
Du kan alltid hälsa på.
Du. Har du några nära vänner här?
Inte så många.
Inte så nära.
Flytta till Norfolk.
Du kan jobba i baren.
Jag vet inget om att jobba i en bar.
Det är inte mycket man behöver veta.
Din bar verkar inte bara så välbesökt.
Nej, det är sant.
Men det är mitt fel. Jag har varit slapphänt.
Den behöver bara...
...lite nytt blod.
Vi kan få igång grillen igen.
Jag behöver en partner.
-En partner? -Ja.
Du skulle äga halva baren.
-När jag dör, blir den din. -Du är inte skyldig mig nåt, Sal.
Det har inget att göra med att betala igen för nåt.
Tro mig.
Jag behöver verkligen en partner.
Du kan bo hos mig.
Ett tag. Sen får du skaffa nåt eget, för...
...jag gillar att jaga kjoltyg.
Och du skulle hämma min stil.
Funderar du på det?
Ja. Jag föreställer mig det.
Det är roligt.
Ja.
Det kanske vore dags att göra ett nytt karriärsdrag.
-Ett bättre val. -Precis.
Om inte annat...
...så lovar jag dig...
...att vi skulle ha kul.
Vore det så fel?
Du är som besatt. Du kan inte ens lägga ifrån dig den.
Nej, jag försöker få tag i den jävla O'Toole.
Hela stället kan ju ha brunnit ner.
Kom igen nu.
Tja...
Här är den. Larrys examenskostym.
-Snyggt. -Den är fin, Doc.
Den ser liten ut.
-Tycker du? -Ja.
Larry byggde upp sig...
...så den kanske är tajt nu.
Okej. Jag kan alltid köpa nåt nytt.
Vi har ju hans paraduniform.
Ja, jisses.
Paraduniformen. Minns du vad vi kallade den?
-Smokingen. -Precis.
Man hade rätt att bära den vid formella sammankomster.
Inte för att vi blev bjudna på några.
Vi skulle ändå inte ha gått dit.
Det var ändå skönt att veta att man hade kläder
för alla ändamål.
Det är sant.
Man glömmer aldrig första gången man hade den uniformen.
Nej.
Stod inte ni också framför spegeln?
Jag är marinsoldat och jag ser jävligt bra ut.
-Jag älskade den känslan. -Ja, sir.
-Det förändras aldrig. -Ja.
Larry såg säkert stilig ut i sin.
Ja. Han var stolt som en tupp i den.
Det kan jag intyga.
Det är det som är grejen, Doc.
Det handlar om stolthet.
-Det är ingen synd. -Nej, inte den sortens stolthet.
Jag antar att jag...
...skulle kunna begrava honom i uniformen, även om...
Ja, det skulle du.
Det betyder att man har åstadkommit nåt. Att man har tjänstgjort.
Skit i politikerna. Du har tjänstgjort.
Eller hur? Du försökte inte slingra dig ur det
-eller överlät det åt nån annan. -Nej.
Du tog dig an jobbet och gjorde det snyggt.
Som en man.
Jag gör det. Jag begraver honom i uniformen.
Vad bra, Doc.
Ångra aldrig det, sir.
-Nej, för fan. -Okej.
Hörru, Washington.
Slappnar du nånsin av? Kan du inte sätta dig?
Var det allt?
Okej. Mycket bättre.
Varför tittar du på mig så där?
Jag mäter dig med blicken.
Vet du vad?
Jag ska fixa nya kläder åt dig.
-Va? -Ja.
Jag ska klä upp dig.
Får jag fråga varför?
Tja...
För att jag älskar dig.
Du.
För det första, så behöver jag inte nya kläder.
-Okej. -För det andra...
...så är det du som behöver piffas till.
Och för det tredje, så är ingen av oss rätt klädd.
Men det ska vi bli. Vänta bara.
Du säger så märkliga saker.
Läskigt, va?
Vet du vad jag tror?
Jag tror att kärleksförklaringen skakade om dig. Eller hur?
Den var djupt oroande.
Doc, jag vet inte hur tacksam nationen är
eller hur mycket presidenten uttrycker sitt deltagande, men...
...här är den.
Landets flagga.
Tack.
Lägg den nånstans och låt den påminna dig...
...om det som fanns i din sons hjärta.
TILL MINNE AV
-Vi vet inte... -Jag vet. Det är...
En gång marinsoldat, alltid marinsoldat.
Även om jag inte längre är i aktiv tjänst.
-Men om jag var det... -Ja.
...och du såg mig i den här uniformen...
-Skulle du kunna motstå det då? -Jag...
Nej, jag...
Det tror jag inte.
Är det uniformen eller mannen i uniform?
Det är en grym kombination.
-Det är kombinationen, va? -Ja, det är det.
-Den är förförisk. -Tack.
-Du är en mycket insiktsfull ung kvinna. -Ja.
Vi har alla skrivit ett.
Larry fick mitt och...
...jag fick hans.
Vad står det?
Det vet jag inte.
Okej.
Om man tänker efter, så har unga män det svårt.
De måste låna farsans bil när de ska gå på dejt,
-och kanske även pengar. -Ja.
En äldre, etablerad man behöver inte göra nåt sånt.
-Sal? -Nej...
Du måste följa med mig.
-Jag är lite upptagen. -Jag ser det.
Jag måste låna honom en stund.
-Måste det ske just nu? -Ja. Doc behöver oss.
Skynda på.
-Jag kommer strax. -Okej.
-Vi kan fortsätta sen. -Visst.
Hej då, sergeanten.
Du måste öppna det.
Han ville att du skulle få det.
"Älskade pappa, om du läser det här, har du nåtts av beskedet.
Jag har alltid varit beredd att ge mitt liv för mitt land.
Man måste vara beredd att dö för det man älskar.
Jag ser det som en ära att dö på det här sättet.
Tyck inte synd om mig för att livet blev kort. Jag hade ett bra liv.
Jag vet att du inte ville att jag skulle bli marinsoldat,
men du stöttade mig ändå.
Jag hade världens bästa pappa. Jag älskar dig.
Nu är jag med mamma.
Vi ska vaka över dig.
Jag vill att du begraver mig i min uniform bredvid mamma.
Din son Larry."
Undertexter: Love Waurio